Гојковић је том приликом истакла да уметност, за коју је најважније да буде спонтана и слободна, успева снагом своје креативности да створи дела која трају, те да не пристаје на изнуђену, већ ствара нову реалност.
Термин "изнуђена реалност" у називу ове конференције сугерише да је реч о стварности која у најмању руку није жељена. Верујем да је и у свим другим раздобљима историје света, па и у временима у којима су живели Фидија, Леонардо да Винчи, Ван Гог и други великани културе, постојала доза опреза и бојазни шта ће уметности и друштву донети време које долази, навела је она.
Према њеним речима, чак и у случајевима када глобални дух времена није био наклоњен култури, уметност је увек остајала у трагању за истином и лепотом.
Гојковић је констатовала да је у новим околностима постало још очигледније у којој мери су вредности у нашем свету подређене законима тржишта, те да се, с тим у вези, уметност може посматрати као „жртва“ глобалних процеса или уточиште пред њима.
Уметност је та која снагом креативности мора наћи начин да савлада изазове који јој прете и да превазиђе тржишна правила игре. Да ли ће уметност бити само анестетик за проблеме нашег времена или ће бити лек, о томе одлуку мора донети сама уметност, навела је она.
Потпредседница Владе је поручила да уметност може да оствари своју историјску улогу само уз културне политике које разумеју и негују све потенцијале и ресурсе културног развоја.
Те политике, како је подвукла, не треба да дају одговоре, већ да створе простор да уметност то учини сама.
Гојковић је скренула пажњу на то да је почетак 21. века унео велике промене у начин живота и размишљања, првенствено услед технолошког напретка у области комуникација и дигитализације, уз напомену да је пандемија која је изненада задесила свет успоставила „нову реалност“, смештајући друштво и уметност у неке нове токове и форме.
Према њеним речима, култура спада у друштвене области које су највише погођене COVID-19, али и поред тога она је показала висок степен прилагодљивости.
Гојковић је указала на то да је прелазак на дигиталне форме комуникације приближио културне садржаје млађим генерацијама, те да је створена нова публика.