У саопштењу се истиче да ће Србија наставити да производи и продаје производе своје одбрамбене индустрије свима који су дозвољени крајњи корисници, уз напомену да је авион који се срушио у Грчкој превозио производе наше индустрије ка дозвољеном крајњем кориснику - Министарству одбране Бангладеша.
Власник робе била је приватна компанија „Валир“, док се у авиону, у власништву приватне украјинске фирме, налазило приближно 11,5 тона школских и светлећих минобацачких мина.
О томе је Министарство одбране Владе Србије већ обавестило јавност, а о истом су се већ изјаснили и авио-превозник и Министарство одбране Бангладеша, које је и прецизирало да су биле намењене за њихову војску и граничну стражу. То је једина истина и ове чињенице су потврдили сви актери.
Ни организација самог лета авиона, који је имао руту од Ниша са техничким слетањима у Аману, Ријаду, Ахмедабаду и крајњом дестинацијом Даком, ни избор компаније за транспорт нису били у надлежности Републике Србије.
Напомињемо и да Србија није надлежна за дозволе за прелет туђих територија, јер је то суверена одлука сваке државе, којима се оператер у оваквим случајевима обраћа за прелетну дозволу.
Наша земља је у овом случају поштовала међународно право и испунила све међународне обавезе и пружа подршку грчким властима да спроведу детаљну истрагу.
Такође, Србија не само да овим авионом није транспортовала наоружање Украјини, већ од 2016. године, од како се системски води кроз софтвере евиденција за сваку дозволу за промет наоружања и војне опреме из Србије, ниједна није издата за транспорт било какве врсте наоружања и војне опреме из Србије ка тој земљи.
Компаније српске одбрамбене индустрије у прошлој години извезле су наоружање у вредности од приближно 500 милиона долара и у наведеним предузећима запослено је око 22.000 људи.
Ако се узму у обзир и кооперанти и породице запослених, приближно 100.000 људи живи од овог посла, при чему је то уједно новац који доприноси БДП-у и економији ове земље.
Вођена само сопственим интересима, Србија ће наставити да производи савремену опрему и наоружање и да их извози свима који имају све дозволе, а које предвиђају домаће и међународно законодавство.
Цене производа фабрика одбрамбене индустрије формирају се по тржишним условима и борба за њихову продају на тржишту је свакодневна. На тржиштима где могу да их продају директно оне их и продају директно, тамо где не могу, прилагођавају се, јер свакако настоје да продају што више својих производа.
То да ли ће инострани купци ангажовати посредничке фирме у овом послу одлука је на коју Србија не може да утиче. Оно што је за нас важно јесте да домаће фабрике робу продају по својим ценама, као и да је ангажовање посредничке фирме нешто што плаћа инострани купац и не представља трошак нити за фабрике, нити укупно за Србију.
Србија ће остати поуздан партнер свим међународним субјектима придржавајући се највиших стандарда и поштујући све норме домаћег и међународног законодавства у трговини војном опремом и наоружањем.