Селаковић је том приликом поручио да је задовољство и част, али и велика обавеза стајати пред спомеником Танаску Рајићу и српским устаницима, који су славно пали за слободу и независност наше отаџбине Србије у Боју на Љубићу 1815. године.
Министар је, подсећајући на то да је Битка на Љубићу једна од највећих и најславнијих у Другом српском устанку, додао да је дуг био пут од боја на Љубићу до првог Хатишерифа, чак 15 година, а до другог 18 година.
До првог Устава прошло је 20 година, а још 43 до међународног признања обновљене српске државности, истакао је министар, указавши на то да није било Првог, не би дошло до Другог устанка, али ни савремене Србије.
Према његовим речима, симбол ове битке, јунаштво Танаска Рајића барјактара и Карађорђевог и Милошевог јесте управо та спојница између два устанка, између два вожда, између вожда и кнеза, а у ствари је симбол српског народа који је пратио кнеза Милоша и вожда Карађорђа.
Селаковић је, указујући на то да су и поред јуначке смрти Танаска Рајића, тријумфовали слога и јединство српског народа, истакао да нам је и данас потребно управо то.
Потребна нам је Милошева мудрост, да када треба вратимо мач у корице, почнемо да разговарамо и да у тим разговорима, што је више могуће, постижемо за нашу Србију, поручио је Селаковић.
Према његовим речима, модерна Србија је смогла снаге пре 11 година да се подигне и јача своју економију и привреду, да јача све сегменте друштва, али да јача и своју војску, која је данас, у последњих неколико деценија моћнија и опремљенија.
Министар је подсетио и на то да је Србија успела да Милошу Великом подигне највећи споменик од 1815. до данас, а то је ауто-пут Милош Велики.
Поред министра Селаковића, венце су положили представници Министарства одбране и Војске Србије, начелник Моравичког управног округа, градоначелник Чачка, као и бројна удружења и грађани.